U prethodnim epizodama...
Oni dođu, bore se. Unište. Iskvare se.
- Uvek se isto završava. - Samo se jednom završava.
Sve što se desi pre toga je samo napredak.
Neću ja ubiti Jakoba, Bene.
Ti ćeš.
- Uradi šta sam ti rekao Bene. - Hoću da razumeš jednu stvar.
Imaš izbor.
Oni dolaze.
Darmini ljudi na gradilištu kod Labuda će bušiti zemlju,
i slučajno će udariti u ogroman jastuk energije.
Mislim da mogu da negiram tu energiju. Detoniraću hidrogensku bombu.
Ako možemo da uradimo to što je Faradej rekao, avion se neće srušiti.
Let 815 sleće u Los Anđeles.
Požuri doco! Šta čekaš?!
Udarili smo u jastuk!
Džulijet!
Imam te! Nemoj da puštaš!
Džulijet!
Ne!
Ne! Hajde više!
Hajde!
Hajde, mamu ti!
Kakvo je piće?
Dobro je.
- Nije veoma jaka rekacija. - Pa, nije ni veoma jako piće.
- Ne pričaj nikom. - Biće to naša tajna.
Dame i gospodo, pilot je uključio znak za vezivanje pojasa.
Molim Vas, vratite se na svoja mesta.
Ovo je normalno.
Moj muž kaže da avion želi da ostane u vazduhu.
Zvuči kao pametan čovek.
Reci mu to kad se vrati iz toaleta.
Pa. praviću vam društvo dok se ne vrati.
Ne brinite, biće...
Možete se pustiti.
Sve je u redu. Možete se pustiti.
- Izgleda da smo uspeli. - Da, sigurno jesmo.
Izvinjavamo se zbog drmanja narode.
Upravo smo udarili u grub vazduh.
Trebalo bi da sve bude glatko od sada.
Podseti me sledeći put da se držim?
Umalo nisam poginuo.
Sad znam kako je u mašini za veš.
- Nedostajao si mi. - I ti meni, lepotice.
- Izvinite. - Žao mi je druže. Da li je ovo tvoje mesto?
- Stjuardesa je rekla da niko ne sedi. - Ne, ja sam do prozora.
U redu.
Slušaj druže, da li ti smeta da sedim ovde?
Neki lik pored mene hrče
od kako smo poleteli iz Sidneja. - Nikakav problem.
Hvala ti brate.
Nešto nije u redu?
Ne, ne... Samo...
- Da li se znamo? - Pa, nisam siguran.
- Dezmond. - Džek.
Drago mi je Džek. Ili "što se ponovo vidimo".
I Z G U B Lj E N I - SO6EO1-EO2 - LAX - Aerodrom u Los Anđelesu -
Prevod: aca_coa www. prijevodi-online. org
Džulijet!
Imam te! Ne puštaj!
Džulijet! Ne!
Hajde!
Hajde, mamu ti!
Hej!
Ima li koga?
Ima li koga?!
Hej!
Hej! Hej, Kejt!
U redu je. To sam ja, Majls.
- Šta se desilo? - Šta?
Gde smo to?
Ne mogu da te čujem. Da li i tebi zvoni u ušima?
Šta je ovo?
- Vratili smo se. - Gde?
Ne.
Ovo je gradilište?
Ne.
Ovo je otvor Labud, nakon što ga je Dezmond razneo.
Znači da nismo u 1977-oj?
Džek!?
Da li me čuješ!
Šta se desilo?
- Gde smo mi? - Kod otvora.
- Šta? Izgradili su ga? - Da, izgradili su ga.
Sojeru!
Pogrešio si!
To je jebena Labud stanica!
Raznešena, baš kako smo je ostavili
pre nego što smo počeli da skačemo kroz vreme!
Rekao si da možemo da zaustavimo njeno pravljenje!
- Da se naš avion nikad neće srušiti na ovo ostrvo! - Prestani!
Ovo nije aerodrom. Odveo si nas tamo gde smo i počeli!
Samo što je Džulijet mrtva.
Ona je mrtva, kurvin sine, jer si ti pogrešio.
Sojeru... Žao mi je. Mislio sam da ćemo...
Mislio sam da ćemo uspeti.
E, pa nismo!
Čekate?
Ne, samo čekam prijateljicu.
- Izvinite... - U redu je.
- Nisam vas videla. - U redu je.
Idemo na mesta, srce.
Lazanje.
Nema noža i viljuške za tebe, dušo.
A šta ću da uradim? Da te izbodem i pobegnem?
Hej, pazi kako ideš, druškane.
Izvinite, moja greška.
Reci to. Molim te. Samo jednom.
- Stvarno ne želim batice. - Ja obožavam tu reklamu.
Hajde. Samo jednom sa australijskim akcentom,
i ostaviću te na miru. - Dobro, u redu.
Ej! Srećan ti pileći dan, druže!
Znaš li ko je ovo?
Ovo je vlasnik "Klak piletine".
I vozi se ovde sa nama, sa ostatkom baraba! - Ma šta kažeš?
Ako smem da pitam, kako je neko poput tebe postao vlasnik kompanije?
Dobio sam na lotou, a volim piletinu. Pa sam je kupio.
Oh, Bože. Blago tebi.
Znaš, stvarno ne treba ljudima govoriti da si dobio na lutriji.
Stvarno? Zašto?
Zato što će te iskoristiti. Zato ne treba.
Hvala na savetu, batice, ali to se neće desiti.
- Neće? - Ne. Ništa mi se loše ne dešava.
Ja sam pravi živi srećković.
Šta se to desilo?
Našao sam baterijsku lampu.
Batice, koga briga? Upravo se dan pretvorio u noć.
- Šta se desilo!? - Mislim da smo se pomerili kroz vreme.
Kako znaš to?
Bela svetlost. Glavobolja. Ne mogu da čujem.
- I pre se dešavalo. - Šta je sa Džekom i ostalima?
- Da li su se i oni pomerili? - Ne znam.
Uzeli su drugi kombi i otišli do gradilišta. A onda sam čuo pucnjavu.
Tiše malo! Čuješ li to? To je Sojer! Ostani sa Sajidom.
Bomba mora da je eksplodirala.
Misliš da bi i dalje bili ovde da je eksplodirala?
Ne znam.
Tačno tako! Ne znaš! Bar jednom da ne znaš!
Džek!
Sajidu je potrebna pomoć.
- Gde je on? - Sa Hurlijem kod kombija.
2 minuta odavde. I dalje krvari. Ne znamo šta da radimo.
Pomozite mi!
Šta kažeš doco? Imaš li neku veliku ideju kako spasiti Sajida?
- Možda ima tu negde nuklearka. - Hej, ućuti!
Upomoć!
- Džulijet! - Džejmse!?
O moj Bože...
Džulijet!
Oh, Bože... Ovo je odvratno.
Ne brini batice. Sve će biti u redu.
Kada umrem...
Šta misliš, šta će biti sa mnom?
Samo se trudi da ne pričaš batice.
Mučio sam više ljudi nego što mogu da se setim.
Ubijao sam. Gde god da idem, ne može biti baš ugodno.
- Sajide, hajde. - Zaslužio sam.
Ko je to?
Džine?
Džine!
Imam pištolj!
I znam da pucam!
Zdravo Hugo.
Imaš li minut?
- Zašto gledaš u njih? - Deluju mi tako srećno.
Zakopčaj se.
Samo gubiš vreme.
Ako se avion sruši u okean, mislim da su šanse da preživimo jednake nuli.
Zapravo, u mirnom moru, sa dobrim pilotom,
možemo da preživimo spuštanje po vodi.
Rezervoari sa gorivom su dovoljni
da plutamo dok ne stignemo do čamaca za spašavanje.
Šta je?
Ništa, samo je impresivno da znaš to.
Šta si radio u Australiji? Posao ili odmor?
Odmor. Ti?
Otišao sam da izbavim sestru iz loše veze,
iz koje se ispostavilo da ne želi da izađe.
Pa, evo me.
A ti, bio si tamo samo zbog odmora?
- Zapravo, išao sam na preživljavanje. - Stvarno?
- Kao Krokodil Dandi? - Ne baš.
Ali je bilo veoma napeto. Proveli smo 10 dana u divljini.
Samo nešto malo stvari i noževi.
Spavali smo pod zvezdama, i sami palili vatru.
Sami lovili svoju hranu.
Ja ne bih izdržao 2 dana bez mobilnog telefona.
- Ne zezaš se, zar ne? - Zašto bih te zezao?
Ako ova stvar padne, držaću se tebe.
Prestani da gledaš u vatru.
Jakoba nema više. Mrtav je.
Zašto se nije borio?
Zašto je samo dozvolio da ga ubijem?
Mislim da je znao da je pobeđen.
Bene, hoću da izađeš napolje i kažeš Ričardu da moram da pričam sa njim.
- Da pričaš sa njim, o čemu? - To je između mene i Ričarda.
Nema drugog razloga. Neće tako biti.
Morate... Ne ulazite tamo.
Slušajte me. Ja sam bio tamo. Sada vas molim...
Ko su oni?
Osim činjenice da znam da su bili sa nama u avionu,
znam i da su me onesvestili i odvukli do neke kolibe,
koju su zatim spalili, a onda su me doveli ovde zajedno sa mrtvacem.
Kažu da su oni "dobri momci".
Ni mene nisu ubedili.
Slušajte me. Hej! Slušajte me i to pažljivo.
Niko ne ulazi tamo, osim ako ga Jakob ne pozove.
Ričarde, zato smo mi ovde, jer nas je Jakob pozvao.
To što me pitaš šta leži pod senkom statue
ne znači da si ovde glavna. - Ko je onda?
- Ričarde. - Bene.
- Šta se desilo tamo? - Sve je u redu.
Džon želi da priča sa tobom.
- Da li je Jakob dobro? - Izvini. Ko si ti?
- Odgovori joj Bene. - Pa naravno da je dobro.
Zajedno su unutra. Džon samo želi da priča sa tobom.
- Džon hoće da priča sa mnom? - Tako je.
Ričarde, šta to radiš? Ne rezumem te.
Srećan sam što ću pričati sa Džonom.
Ali pre toga, možda bi ti trebao da popričaš sa njim.
Izdrži Džulijet! Dolazimo!
Džine, baterijska!
Ako pomerimo ovaj stub, mislim da mogu sići dole.
Preteško je. Treba nam nešto da ga povučemo. Džine!
Kombi! Ima lanac u njemu. Trk po njega!
Gde ćeš batice?
I šta radiš ovde?
Mislim, sreo sam te u taksiju, i ti znaš sve o meni,
Dao si mi avionsku kartu, koja me je vratila na ovo ostrvo.
Kako si znao da će se to desiti?
Da li me čuješ? Zašto mi ne odgovaraš?
Vidi, moj prijatelj Džin će biti ovde svakog trenutka,
zato bolje prestani da me ignorišeš. - Tvoj prijatelj Džin me ne može videti.
- Zašto? - Jer sam umro pre sat vremena.
Žao mi je batice. Koji bedak.
- Hvala. - Kako si umro?
Ubio me je jedan stari prijatelj kome je dosadilo moje društvo.
Hoćeš da opet uradim nešto ludo, zar ne?
Ne. Hoću da spasiš Sajida, Hugo.
- Pa, zato je Džin otišao po Džeka. - Džin mu ne može pomoći.
Moraš odvesti Sajida u hram. To mu je jedina šansa. I ostali će tamo biti sigurni.
Hram? Ja bih kao trebao da znam šta je to?
Džin zna. Reci mu da te odvede do rupe u zidu
gde je bio sa francuskim timom. Kroz tu rupu možeš ući u hram.
I dalje imaš kutiju od gitare koju sam ti dao?
- Da. - Ponesi je.
- Ko si ti batice? - Ja sam Jakob.
Hurli! Pomozi mi oko Sajida.
Moramo ga staviti u kombi. Džulijet treba našu pomoć.
Hajde! Moramo da idemo!
Džin, kada bih tražio da me odvedeš tamo gde ima neka rupa kod zida,
gde si bio sa francuskim timom, da li bi znao o čemu pričam?
- Da. - Dobro.
Doneću lanac.
Džulijet?
Stani Sojeru. Kombi je tu, donosimo lance.
- Ne govori ništa. - Zna da smo ovde. Verovatno se odmara.
Džulijet!
Ako umre, ubiću ga.
Dame i gospodo, budite bez brige,
ali ako je neko doktor, neka pritisne dugme.
Gospodine, vi ste doktor?
Možete li poći sa mnom? Cenili bi vašu pomoć.
Putnik je ušao ovde pre pola sata i ne odgovara na kucanje.
On je doktor. Ako je bez svesti... Sigurno se zaključao.
Zaglavljeno je, ili tako nešto. Ne znam.
Mogu li da budem od pomoći? Izvinite.
Ne diše.
Šta se dešava tamo?
- Sve je u redu. Ostanite na mestu. - Da, baš je sve u redu.
- G-dine, trebaće mi vaša pomoć. - Šta mogu da uradim?
Treba da držite ovo iznad njegovog nosa i usta.
- Drži tako, i ne puštaj vazduh napolje. - Sada? - Da, sada.
Nešto je zapušilo put vazduhu.
Moramo ga otvoriti.
Treba mi nešto oštro. Skalpel.
- Imam olovku. - Olovku?
- To su pravila. Ništa oštro nemamo. - Olovka, samo olovka.
Imao sam olovku u sakou, ali nemam više.
Prokletstvo.
Imam ga.
Opusti se. Samo se opusti. Diši.
Živ sam?
Da, živ si.
Sjajno.
- Vezao. - Džine, ovde je gotovo.
Vuci!
Daj mi baterijsku.
Džulijet.
Džulijet, dođi ovamo.
Džulijet?
Džulijet, ovde sam. Dođi dušo.
Hajde, probudi se. Probudi se.
- Zdravo. - Hej.
- Gde smo mi? - Ne brini o tome. Dobro si.
Moram te izvesti odavde, važi?
Nije uspelo. I dalje smo na ostrvu.
U redu je.
Moram samo ovo da sklonim, pa te vadim, u redu?
- Moram da te izbavim... - Ne, udarila sam bombu. I dalje si ovde.
Šta si? Udarila si bombu?
Zašto?
Htela sam da stigneš kući.
Htela sam da uspe, pa da se nikad više ne vratiš na ovo prokleto ostrvo.
I nije uspelo.
Ne brini zbog toga. Bićeš ti dobro.
Izbaviću te odavde i zajedno ćemo otići kući. Čuješ li me?
Sojeru?
Čak i da izvadim metak, krvarenje neće stati.
Ne mogu ništa da uradim.
Ali ja mogu. Postoji hram.
Ako odvedemo Sajida tamo, možemo ga spasiti.
- A kako to znaš? - Jakob mi je rekao pre nego što smo došli ovde.
- Ko je Jakob? - Da li je važno? Možeš li ga srediti Džek?
Ne.
Onda me moraš pustiti da to uradim.
Bene, moraš pričati sa mnom.
Ne mogu ih zaustaviti osim ako mi ne kažeš šta se tamo desilo.
Šta se desilo Jakobu?
Ti i ja se znamo 30 godina. Pitam te kao prijatelja.
Hoćeš da znaš šta se desilo, Ričarde? Zašto ne odeš unutra i saznaš?
Šta radite to?
Ulazimo unutra, a on ide sa nama.
- Gde je Ričard? - On ne dolazi.
Ko je to iza tebe?
- Gde je Jakob? - Jakob je mrtav.
- Ko si ti? - Ne brini se za mene.
Da pričamo o tebi.
Pretpostavljam da ste vi Jakobovi telohranitelji,
i da ste došli čak ovamo da ga zaštitite?
Pa, imam loše vesti. Jakob je izgoreo u ovoj vatri.
Tako da sada nema šta da štitite. Možete ići. Slobodni ste.
Ubijte ga!
Raširite se! Uhvatite ga!
Gde je on!?
Žao mi je što si morao takvog da me vidiš.
- Sojeru? Da li je dobro? - Radim na tome!
Imam te.
U redu je. Imam te.
Ne brini.
Trebali bi nekad popiti kafu.
- Moram te prvo izbaviti odavde. - Možemo imati sastanak.
Hej. Džulijet.
- To sam ja. - Džejms. - Da...
Poljubi me...
Važi se plavušo.
Moram ti reći nešto.
To je veoma, veoma važno.
Reci mi.
Džuli?
Reci mi!
Oh, Bože...
Tu sam.
Ja sam...
Ti si ovo uradio.
Trebao si me ostaviti, čoveče. Trebao sam da umrem.
Ne shvataj ovo lično. Neki ljudi ne znaju kako da kažu hvala.
- Izvinite, šta je sa čovekom koji je sedeo pored. - Spavali smo.
Dame i gospodo, pilot Noris ovde, Počinjemo sa poslednjim spuštanjem
ka aerodromu u Los Anđelesu. Zadovoljstvo mi je da saopštim da je prelep dan,
22 stepena, vidljivost 10 km. Duva jugozapadni vetar brzinom 8 km na sat.
Vežite se, uskoro stižemo.
Uključujem znak za vezivanje pojasa.
Sletećemo kroz par minuta. Hvala Vam što letite Okeanik Erom.
Pevaćemo "Hakuna Matata"?
Nije to gitara, batice.
Šta je onda?
Ideš sa njima?
Ne, idem da je sahranim.
Ja ću ti pomoći.
Pomozi Sajidu.
Hej, Majlse. Možeš li sa mnom?
Naravno šefe.
Ostaviću vam tragove da bi mogli da nas pratite.
Nikog ja ne pratim, Kejt.
- Jeste li spremni? - Kad god ti kažeš.
Putnik Okeanika, Džek Šepard, Džek Šepard, da se javi najbližoj prijavnici.
Zdravo.
Ja sam Džek Šepard, upravo ste me zvali.
Oh, g. Šepard. Zdravo. Da, to sam bio ja.
Izvinjavam se, hteo sam da se sretnemo na vratima.
Pa, sada sam ovde...
Da. G. Šepard, veoma mi je žao,
ali izgleda je nastala zbrka
koja uključuje tovar koji ste prijavili u Sidneju.
Tovar?
Da g-dine, sanduk.
Ne razumem.
Hoćete da kažete da nije ovde?
Izgleda da nikad nije stavljen u avion.
Sahrana je za 2 sata. Kada stiže?
G. Šepard, ne mogu Vam reći koliko mi je žao.
Ali ne znamo kada će stići.
Jer nismo u potpunosti sigurni gde je.
To je veliki zid.
Kako ćemo se popeti?
Nećemo. Unećemo ga ovuda.
Ko nosi knjigu u pećinu?
I zašto nema ruku?
Otkinuta mu je kada ga je napao crni dim.
Pa, ovo će biti sjajno.
Pazi kuda ideš.
- Gde je Kejt? - Tamo je.
Kejt?
Kejt!
Da li me čuješ!?
Kejt!
Džek! Ne možemo ostaviti Sajida...
Hej, pusti...
Hurli! Džine!
Hurli!
Dobro si?
- Da, a ti? - Jesam.
Vidi, našli smo hram.
- Imate li šta da prijavite? - Samo ubicu.
Dobro.
Moram u toalet.
- Izdrži. - Ne mogu.
Naravno da možeš, mala. Verujem u tebe.
Edvarde... Molim te.
Dobro, idemo.
Ima li koga?
Ima li koga ovde? Ne mrdaj.
Dobro. Imaš 2 minuta.
Hvala ti.
- Gotova? - Još ne.
Dobro, vreme je isteklo! Izlazi.
- Još minut. - Ne, otvaraj odmah vrata.
- Nisam gotova. - Da, jesi. Otvaraj.
Ostin, kunem se Bogom, ako ne otvoriš vrata, ima ja da uđem!
On je ušao ovde i napao me. Gurnula sam ga. Moram da odem.
Dođite brzo!
Zadržite vrata!
Dobrodošla.
Bili smo na istom letu, iz Sidneja.
Baš lepo.
Gansone, Kalhun, koja vam je pozicija?
- U južnom liftu smo, idemo dole. - Vucite guzice kod međunarodnog prtljaga.
- Imamo 341. - Dolazimo odmah.
Zvuči ozbiljno. Šta je 341?
To je veoma poverljivo g-dine. - Pa, ako je poverljivo,
kako mogu da znam ako vidim takvog?
Izvinite. Dame prvo.
- Hvala. - Čuvaj se.
- Mislim da je dobro šefe. - Prestani tako da me zoveš.
- Nisi više moj radnik. - U redu.
Jesi li žedan? Video sam pivo u kombiju. Momci na gradilištu su ga dobro sakrili.
- Šta je htela da mi kaže Majls? - Molim?
Džulijet. Htela je nešto da mi kaže, a onda je umrla.
- Šta je htela Majls? - Zato si me pitao da ostanem?
Ti si jedini koji priča sa mrtvima.
- Džime, ne ide tako. - Šta je htela da mi kaže?
- Nije važno... - Važno je...
- Neće pomoći... - Uradi to. Samo je pitaj...
Mrtva je Džejms.
Znam da je mrtva, znam. Sada mi reci.
Dobro.
Šta je?
- Uspelo je. - Šta je htela da mi kaže?
To je htela da ti kaže. "Uspelo je".
Šta je uspelo?
Stanite tu.
Ko ste vi?
Ja znam ko su.
Bili su u prvom avionu... Okeanik 815, zajedno sa mnom.
Siguran si?
Ubijte ih.
Jakob nas je poslao!
Šta si to rekao?
Rekao sam da nas je Jakob poslao.
Rekao je da ćete pomoći našem prijatelju.
Hoće da mu dokažeš.
Dao mi je kutiju od gitare!
- Da li si gledao unutra? - Možda.
Batice!
Kako se zovete?
Hugo. Hugo Rejes.
Reci mu.
- Džin-Su Kvon. - Kejt Ostin.
Džek Šepard.
- A on? - Sajid Džarah.
Podignite ga. Dovedite ga do izvora.
Hej! Izvinite malo.
Nosio sam tu kutiju preko okeana, i kroz vreme,
pa hoću da znam šta piše?
Piše, ako vaš prijatelj umre, svi smo u velikoj nevolji.
Kakav posao imate, g-dine?
Ne razume.
U pismu piše da je sat poslovni poklon.
Ali mi ne možete reći kakvim se poslom bavite?
Sve je u redu.
Možemo li da krenemo svojim putem?
- Moram da idem na sastanak. - Udaljite se g-dine.
Šta radite sa ovim?
Sve preko 10.000 $ mora biti prijavljeno. Ovo niste prijavili.
- Zašto imaš toliko novca? - Ja ću srediti ovo.
G- dine, morate poći sa mnom. Moramo da pričamo. Ovuda.
Ana, odvedi je u deo za čekanje.
G- đo Paik? Da li razumete engleski?
Jer ako razumete, ako je ovo neki nesporazum,
bilo bi dobro sad da progovorite. Da li me razumete?
Ne razume.
Voda nije čista. Šta se desilo?
- Šta to radi? - Ne znam.
Ko mu je ovo uradio?
Moja je greška. Nisam ga upucao, ali sam ja kriv.
Ako uradimo ovo, postoji rizik.
- Da li ste razumeli? - Uradite ono što morate.
Skinite mu kombinezon, stavite ga u vodu.
Šta to rade?
- Da li nesvesni ljudi mogu da zadrže dah? - Ne.
Budan je, podignite ga.
Šta čekaju?
Dosta je!
Rekao sam da ga podignete!
Nećeš ga spasiti! Daviš ga!
Vaš prijatelj je mrtav.
Džek.
Džek, prestani to da radiš.
Džek, mrtav je.
Neće se vratiti. Prestani!
Ehej, lagano mlada damo. Postoji red.
- Postoji red! - Izvinite.
Kakvi smo sa finansijama? Da li je Laura dobila odgovor za registrovanje imena?
To je samo ime. Šta kažu, poseduju ceo rečnik? To je glupost.
Izlazi sa carine, tako da budite kod drugih vrata.
Idemo!
Hej!
Kreni odmah!
- Gospođice, već imam mušteriju. - Rekla sam vozi!
- Hej, šta to radiš? - Kreni!
Hej! Zaustavi taksi!
Mislili smo da bi hteli nešto da prezalogajite.
Zak, Ema... Onda odnesite ostalima.
Hvala.
Spustite ga ovde.
Šta se desilo?
Napali su nas u džungli. Četvoricu je oborio
pre nego što ga je jedan mlatnuo kamenom.
- Ti, pođi sa mnom. - Gde da pođem?
Želi da zna šta ti je Jakob rekao.
Rekao mi je da dođem ovde, rekao je da ćete pomoći Sajidu.
- Nije mu bilo spasa. - Sačekaj malo.
Ti mu ne prevodiš ono što ja kažem, što znači da me razumeš, batice.
Moj jezik ne voli engleski.
- Kada Jakob dolazi ovde? - Kako misliš to?
Da li dolazi u hram?
Stvarno ne verujem da će to da se desi.
- Zašto? - Pa znaš, jer je mrtav.
Šta? Vi niste znali?
Svi na svoja mesta! Na zidine! Spremite pepeo!
Desetorica na severnu stranu!
Pošaljite upozorenje!
Upali!
Pretpostavljam da ne idemo odavde?
Ovo nije da bi vas zadržali, nego da sprečimo njega da uđe.
Njega? Koga?
Šta si ti?
Nisam ja "ŠTA", Bene, nego "KO".
- Ti si čudovište. - Nemojmo davati nadimke.
Ti si me iskoristio.
Nisi ga sam mogao ubiti, pa si mene naterao.
Nisam te ja ništa naterao. Trebao bi da znaš...
Bio je veoma zbunjen kada si ga ubio.
Sumnjam da je Jakob bio zbunjen.
Ne pričam o Jakobu. Pričam o Džonu Loku.
Da li želiš da znaš o čemu je mislio dok si ga davio, Bendžamine?
Znaš li koje su mu poslednje misli bile?
"Ne razumem."
Zar nije to najtužnija stvar koju si ikad čuo?
Ali se uklapa.
Kada je Džon prvi put došao na ostrvo, bio je veoma tužan čovek.
Žrtva. Mrzeo je svet jer mu je govorio šta može, a šta ne može.
Iako su bili u pravu. Bio je slab i patetičan, i nepopravljivo slomljen.
Ali uprkos tome, bilo je nešto vredno divljenja u njemu.
On je bio jedini koji nije hteo da ode sa ostrva. Jedini koji je shvatio
koliko je jadan bio život koji je ostavio za sobom.
Šta želiš?
Pa, to je velika ironija Bene, jer...
Ja želim jednu stvar koju Džon Lok nije želeo.
Ja želim da idem kući.
Zbogom, batice. Ako budeš hteo da razgovaraš, tu sam.
Šta je?
Ništa.
Hej.
Gde smo to?
- U hramu. - Opet su nas Ostali zarobili.
Da. Samo ovog puta, oni nas štite.
Naravno da nas štite.
Da li si dobro?
Žao mi je.
Znaš li šta si rekao kod otvora? Samo pokušava da nam pomogne.
Neću ubiti Džeka. Zaslužuje da pati ovde kao i svi mi.
Da. Znam, misliš da sam znao da će ovo da se desi?
Zakazao sam tako rano jer sam hteo što pre da završim s tim.
Ne znam, mama.
On nije ovde, tako da ne znam šta da im kažeš,
osim da ne možemo da ga sahranimo bez tela.
Da. Zovem te ako saznam nešto.
- Šta si izgubio? - Izvini?
Meni su torbu. A tebi?
Ne bi mi verovao kad bih ti rekao.
Pokušaj.
- Izgubili su mi oca. - Molim?
Umro je u Australiji pre par dana, otišao sam po njega.
Moje saučešće.
Kovčeg je trebao da bude na avionu u Sidneju, ali nije.
Očigledno je negde u tranzitu, što bi po njima značilo
da nemaju pojma gde je. - Pa, kako bi znali?
Oni su ti koji su ga ukrcali.
Mislim, mora da imaju neki sistem za praćenje.
Ne, ne pričam o kovčegu. Mislim, kako bi znali gde je on?
Nisu ti izgubili oca. Izgubili su njegovo telo.
U svakom slučaju, tvoja priča je bolja od moje.
Sve što je kod mene bilo su noževi.
Hvala.
- Ti si neki prodavac? - Da, tako nešto.
Pa, lepo je bilo pričati sa tobom. Nadam se da ćeš naći kovčeg.
- Nadam se da ćeš naći noževe. - Da, hvala.
Mogu li da znam šta se tebi desilo? Izvini. Hteo sam da znam jer sam hirurg.
- Nisam hteo da... - Oh, ne brini se.
Operacija mi neće pomoći. Moje stanje je nepovratno.
Ništa nije nepovratno.
Ako želiš da se konsultuješ... Samo me pozovi.
Kuća časti.
Pa, hvala.
Džek Šepard. Ja sam Džon. Džon Lok.
- Drago mi je Džone. - I meni takođe.
- Hvala. - Nema na čemu.
Šta je to?
Ne pucaj u njega!
Vidim ga, ali i dalje ne verujem.
Zdravo Ričarde.
Lepo je videti te van okova.
Ti?
Ja.
Veoma sam razočaran u sve vas.
Ti si Šepard?
Moramo nasamo da popričamo.
Ako hoćeš nešto da mi kažeš, onda reci. U suprotnom, ostavi me.
Mislim da se nismo razumeli. Lepo te molim.
Ili ćeš ustati i poći sa mnom, ili ćemo te odvući.
- Jer moramo da popričamo, a to neće biti ovde. - Ma šta mi napriča?
Džek!
Oh, moj Bože.
Šta...
Šta se desilo?
Prevod: aca_coa www. prijevodi-online. org